Okej, vi gör de sista justeringarna och sen kör vi.
-Skynda på. -Det är bra så.
Av med morgonrocken...
Alla är tysta.
Så här, dra upp täcket, men inte alltför högt upp, för då... Såja.
-Alla är tysta. -Då börjar vi. Det är bra så.
-Kan vi börja filma? -Ja, kameran går! 54/5.
-Klappan. -54/5, första tagningen.
-Lakanet upp mot halsen. -Inte ända upp, för då... Så där.
Börja!
Kom igen nu. Blod... Pumpa fram massor med blod.
Blod. Pumpa på, mera blod.
Uppspärrade ögon. Ännu mer. Såja.
Det där blir bra. Låt henne falla ner nu. Så där, ja. - Fortsätt pumpa.
Så avtar det, såja.
Sluta.
Bryt!
Vi har brutit. Tack.
-Det var bra. -Ja, det var bra.
-Claire, vi byter lakan. -Det fortsätter att spruta.
Kom hit med andra tjejen och jag vill att grejen ska vara åt samma håll.
Fy, vad äckligt! - Hämta Carole.
-Byt om. -Ta med henne till logen.
-Guillaume, det är lite rörigt. -Hon fick precis överallt.
Pumpandet var perfekt. Hon är ju inte världens bästa skådis, men...
Har du några repliker?
Samma här.
-Hur många dagar? -En.
Jag också.
-Jag får inte ihop mina timmar. -Inte jag heller.
Carole, du ska in om fem minuter. - Olivier, allt väl?
CAMILLE MELLAN TVÅ ÅLDRAR
-Vad gör du här? -Väntar på mäklaren.
-Jag lämnade två meddelanden. -De har jag inte fått.
-Jag trodde det var nästa månad. -I månader har du bett mig vänta.
-Jag kan inte längre göra det. -Är hon gravid? Underbart. Grattis.
-Kan du inte hålla tyst? -Med dig måste jag avkoda...
"Måste tänka" betyder "jag drar". "Måste vara ensam"..."med 20-åring".
"Min del i våningen"..."kör ut dig". Så "inte längre vänta" betyder ju...
Jag är inte här för att prata. Lägenheten ska säljas.
-Jag vet. Du skrev det. -Jag ville prata, det ville inte du.
Detta brev är så underligt. Det känns som om nån annan skrev det.
-Kolla om det var du som skrev... -Jodå, det var jag.
Hör här: "Så osund stämning som nu råder här." Du är rena poeten!
"Aldrig hade jag trott att det skulle bli så, men man gör misstag." Hör du?
Har du nånsin bett om ursäkt för nåt? Slutat dricka? Försökt...
-Nej, jag drack dubbelt så mycket. -I åratal agerat så jag borde dragit!
Dum som jag är stannade jag, men nu har jag nytt liv och behöver pengarna
I åratal agerat så du borde dragit... Du är långsam, har alltid varit det.
Till och med för att packa kartonger.
Du måste få upp farten, om du ska leva med en ungdom.
Kolla, till och med dina skor är snabbare än du.
Hej, stig på. Känn er som hemma.
Jag gör det också, för jag bor också här.
Vad vill ni dricka? - Och du, Eric, inget du heller?
Skål för försäljningen.
Min man vill sälja snabbt, för han kan inte flytta in hos tjejen...
-...för hon bor ännu hos föräldrarna. -Stanna här, medan jag visar runt.
Lite osunt här men med enorm charm. Denna sida vetter åt norr, den också.
Vi ser aldrig solen. Det är rena frysboxen på vintern.
Men det gör inget för här sprids sån värme. Man hör precis alla ljud.
-Ovanifrån, underifrån... -Ursäkta mig.
När är det folk vräks? I april, va?
Jag tänker inte ge mig av tidigare, för jag stortrivs här.
Här har du din whisky och nu lämnar du oss i fred.
-Vill ni se badrummet? -I all hast.
Här är alltså badrummet.
Nu går vi!
-Du glömde detta. -Gott nytt år!
Du som känner oss, känner du igen oss? Kände du igen honom?
Visst är det skrämmande. Inte en chans att vi blir ihop igen. Finito.
Jag kanske träffar honom fyra fem gånger till i livet.
Så du och jag gör som vi gjort de senaste månaderna.
Vi säger "god morgon" och "god kväll".
På kvällarna kan vi äta middag tillsammans, om du vill.
-Mamma, ta på denna. Jag älskar den. -Det var mammas.
-Jag vet. Men du klär så bra i den. -Jag kan inte klä ut mig till mamma.
Jag önskar du hade träffat henne. Ni hade kommit bra överens.
Ja, det är jag säker på.
Hon fick aldrig veta att jag var gravid. Jag hann inte säga det.
Jag hade gjort testet och morgonen därpå dog hon. Helt plötsligt bara.
Jag vet, mamma. Tänk inte på det. Kom.
Jag älskade hennes röst. Hon hade en så vacker röst.
"Nu får du stiga upp. Du har sovit länge nog."
"Upp nu, du ska till skolan."
En så behaglig röst, ljus. Jag kan inte imitera den. Den är också borta.
Nej, det är den inte, eftersom du talar med mig om den.
Du är så vacker i den här klänningen. Den klär dig verkligen.
Vill du inte följa med?
Vart sa du att du skulle? Jag glömmer allt.
-Följ med. -Jag kan inte. En annan gång.
-Du får adressen i alla fall. -Ja.
Puss...
-God kväll. Är det öppet? -Det kommer alltid någon.
-Vad kan jag hjälpa till med? -Tror ni denna kan fungera igen?
Kanske räcker med att byta batteriet.
Men har jag just den modellen kvar?
Var är ni, gamla batterier?
-Jag kastar ingenting. -Jag är så fäst vid den.
Den är ett kärt minne. Fick den av mina föräldrar när jag fyllde 16 år.
-De är döda båda två nu. -Inga föräldrar kvar.
Ingen över sig längre...
Det skapar ett tomrum och tomrummet suger in en.
Den fungerar. Jag ställer den, minus en sekund.
-Varför det? -Klockorna går en sekund snabbare...
...än planeternas rörelser.
Så idag...justerar vi det.
När klockan är 23:59 och 59 sekunder-
-så sekunden efter är den fortfarande 23:59 och 59 sekunder.
Sekunden därpå är det midnatt och vi kan önska varandra gott nytt år.
Och den här, jag skulle vilja...
...ta av den här ringen, men jag får inte av den. Kan ni såga itu den?
Jag känner igen den här ringen. Jag tror det var jag som sålde den.
-Jag kan göra den större om ni vill. -Nej, jag vill inte längre bära den.
Ja, då så...
Så där, ja.
Tack.
-Vad kostar det? Lite champagne? -Nej, nej, nej...
Inte en droppe på över 25 år.
Bara te.
Du kom.
Det var så länge sen.
Se, vem som är här. Kolla.
Louise! Kom, Camille är här.
Jag ser dig inte, miste synen helt för fem år sen. Becksvart.
-Jag har två vuxna barn. -Och en man.
-Och du, då? Fortfarande skådis? -Jag försöker.
-Är Eric här? -Vi skiljer oss.
Men jag är glad.
Kom! Det är snart midnatt! Skynda dig!
Se upp, tiden är inne...
Gott nytt år!
-Känner du dig bättre? -Var är jag?
-Var är mina kläder? -Du måste vänta på dina föräldrar.
-De är döda. -De har informerats, du är minderårig
-Är detta ett skämt? -Nej, de kommer och hämtar dig.
-Vad är detta? Hur hamnade jag här? -Rejäl fest igår, va?
-En pojke som söp dig full? -Jag vill ha en cigarett.
Rökning förbjuden här. Du borde inte röka i din ålder.
-Har rökt så länge, kan inte sluta. -Nu överdriver du lite, va?
-Är det ni? -Ja, mår du bättre nu?
-Är det verkligen ni? -Javisst. Mamma var så orolig.
-Det tänker du visst aldrig på. -I den åldern tänker man efteråt.
-Mamma... -Bespara oss snacket efter fyllan.
Jag är död eller så drömmer jag.
Vi trodde vi gjorde det när telefonen ringde om att vår dotter låg full här.
Du gör illa mig.
-Du ser så ung ut, pappa. -Bussigt gentemot mig.
-Året börjar bra. Klä på dig nu. -Här får du, gumman.
Jag känner mig så konstig.
År 1985 har börjat, nyårsfirandet är över och president Mitterrand...
Stäng dörren.
Åh, min katt!
Kan du säga mig vad jag gör här?
-Kul att vi äter middag tillsammans. -Ät ni, jag måste gå. Jag har jour.
-Får jag följa med? -Lägg henne tidigt. Hon är vimsig.
-Bara vi två, då. Trevligt ändå. -Är du tokig. Fick du inte nog igår?
-Sen när dricker du alkohol? -Sen mamma dog.
-Skulle det där vara roligt? -Nej, förlåt. Jag menade inte det.
Skilj på glas och hel whiskyflaska, annars aldrig en droppe alkohol igen!
-Lova det. -Det lovar jag.
Bra.
Äter du inte?
Ratatouillen minns jag så väl, men jag kan inte få ner något alls.
Gå och lägg dig.
Det är dags att stiga upp.
Upp och hoppa, du ska till skolan.
Nu börjar det igen. Jag drömmer om dig, mamma.
-Drick aldrig så igen. Stig nu upp. -Tror du jag tänker gå till skolan?
Du har sovit länge och är vimsig. Pappa sa jag skulle låta dig sova.
-Jag tänker inte gå till skolan. -Jämt likadant efter varje lov.
-Upp med dig nu. -Nej, den biten är avklarad redan.
-Seså, upp med dig. -Nej, en kvart till.
Okej, då, fem minuter.
Kom du hit för att värma dig?
Du är för nära röret. Du kommer torka ut.
Kom hit, lilla bi.
Du är alldeles borta.
Vad gör du här i januari?
Om du stannar här kommer du att dö. Så jag ska släppa ut dig.
Först kommer du att frysa, men det finns platser där du kan värma dig.
Flyg till din bikupa. Lycka till.
-Och du är inte klädd än. Vad gör du? -Jag spelar in din röst. Prata på.
Klockan är mycket. Ät den rostade brödskivan innan den kallnar.
Lägg undan den. Var inte så barnslig.
Kom ihåg omdömet du fick: "Hon skulle vinna på att sluta turista i skolan."
-Försök börja terminen ordentligt. -Vad går jag i för klass?
Du gillar lärarna och är intresserad av ämnena. Det har du själv sagt.
-Inte där jag kan ändra mitt liv. -Det har precis börjat.
-Nej då, det ligger bakom mig. -Och vad ska då jag säga?
Jag vet det är en svår tid för dig. Du förändras, blir äldre, har frågor.
Jag måste beställa tid åt dig hos gynekologen.
Och hos en psykolog. Vill du inte träffa en psykolog?
-Vad ska jag ha med mig? -Din väska, din anteckningsbok.
Iväg med dig.
-Då ses vi i kväll. -Min stora flicka...
Dina gymnastikkläder!
-Skynda på! -Kom!
-Vad kul att träffa er. -Lugna ner dig.
-Så var lovet slut och jag samlar in. -Vad var det vi skulle skriva om?
"Militära och ekonomiska konflikter mellan Sovjet och USA." Jag väntar.
-Förlåt, jag har inte gjort läxan. -Varför inte?
Jag hade annat att tänka på. Personliga problem.
-Minns ni vad jag sagt? -Nej.
Jag fortsätter samla in. Inget prat!
-Vad gör du härute? -Jag har inte gjort läxan.
Din anteckningsbok.
Varsågod. Du ska skriva det 300 gånger.
Gå till uppehållsrummet.
-Hej. -Hej.
Känner vi varann?
Psykopat.
Hon skulle få en sjua för ansiktet,
en femma för kroppen, etta för håret.
En tia för kvinnlighet för hon trippar fram. Superkvinnligt.
Men du har 16 för kvinnlighet. Sex poängs skillnad. Otroligt.
-Tycker du hon är kvinnlig. -Ja.
-Du har enorma problem med kroppen. -Jätteunderligt.
-Du har platt ända, va? -Är den platt? Visa häcken!
Ja, superplatt. Passar inte alls ihop med brösten.
-De är enorma. -Man tror inte det är samma kropp.
-Häcken och brösten passar inte ihop. -Jag vet.
Tvåa för häcken, sjua för överdelen, Det blir medelvärde på 4,5.
Problemet är din look. Inte acceptera sig ger låg poäng för kvinnlighet.
-Kan jag gå nu eller är det nåt mer? -Bli inte arg.
Jag hade glömt vilken hemsk ålder detta är. Småtjejer sticker upp.
Ge inte efter. Det finns övningar. - Inte sant, Louise? Ge exempel.
-Slampa. -Kom igen.
Jävla idiot. Simpla hora.
Dra åt helvete, jävla pucko! Jag trycker in betygsboken i käften!
Så himla korkad! Du ska få vandra runt naken i hundkoppel!
Jag byter din häck mot fejset, så får vi se vad omdömet blir.
Inte illa. - Det handlar enbart om träning. För mig är det motsatsen.
-Jag är inte behaglig. -Vill du vara behaglig?
Ibland.
Inte så svårt. Om du till exempel tar en cigarett...
Kasta dig inte över paketet, utan ta fram den försiktigt.
Nästan som en smekning. Du öppnar paketet som ett värdefullt skrin.
Sen väljer du cigaretten med stort C, som om du valde den bästa.
Du tar ut den, försiktigt.
Du tänder den. Du markerar en paus. Det är mycket viktigt.
Du tar ett djupt andetag och sänker samtidigt sedesamt blicken.
-Du blir världens behagligaste tjej. -Vad mysigt! Fan att jag inte röker.
Titta. Du ser...
Jag älskar med min cigarett. Det är en underbar kärlekshistoria.
Som två fåglar, vackra, bräckliga, som gnuggar vingspetsarna mot varann.
Bra, jag är behaglig. Ska vi dra?
-Hej. -Jag förbjuder dig att tilltala mig.
Psykopat.
-Har du problem med cykellåset? -Lossa min cykel från din. Genast!
Synd, de trivdes bra ihop. Jag har iakttagit dem, de småpratar.
Tekniksnack cyklar emellan men mycket vänskapligt.
Du är där och jag är här. Du cyklar ditåt och jag ditåt.
-Vad har jag gjort dig? -Förstört mitt liv.
Vem är han? Stöter han på dig eller du på honom?
Jag gillar henne. Tror du att jag har chans på henne?
Du måste byta skämt. Sätta ihop cyklar är inget hon tycker är kul.
Typisk Mathilde de la Môle. Högdragen och snorkig, dryg. Rena mardrömmen.
Mathilde i "Rött och svart".
I den boken har du Mme de Reynal som är snäll,
moderlig och passionerad.
Mathilde de la Môle är ung, snorkig, också passionerad, men rena pesten.
-Tror du hon avskyr mig? -Tvärtom. Tre gånger avsnoppad.
-Det betyder att hon gillar dig. -Är du säker? Gillar hon mig?
Ja!
Här kommer den.
Vänta!
-Du skämtar. -Nej, det är sista gången.
-Okej, vem ska få denna? -Mamma.
-Denna? -Du.
Så där, så var det klart.
-Det var jag som fick den. -Kung kan bara jag vara.
Vi har ju vår hankatt. Men du är min kung.
-Kyss varandra nu. -Vill du att vi ska dansa också?
-Säg nåt. Vad du vill. -Det är trettondagskakan.
-Var trettondagskakan god? -Ja, ännu godare än förra året.
Tack, det var allt jag hade att säga.
-Herregud. -Mår du inte bra?
Det är huvudet. Jag måste ta en tablett.
Doktor Goujon? Goddag, jag är Camille Vaillant, fru Vaillants dotter.
Min mamma har så ofta huvudvärk. Hon måste få göra en skiktröntgen.
-Jag ringer igen. -Vad har du för dig?
-Du ska inte gräva i min väska. -Du måste göra en skiktröntgen.
Nonsens.
"Skiktröntgen..." Hon ska jämt lägga sig i.
Camus...
PESTEN
Det var någon som skulle hålla föredrag idag, en flicka.
Varsågod, fröken.
Jo, alltså...
Författaren menar att...
Ni har ju inte förberett hemma som ni skulle göra.
-Jo, magistern. -Är ni säker på det?
Ägnade ni er inte snarare åt dagboken-
-och skrev om hur olycklig en hysterisk liten oskuld känner sig-
-och ritade små hjärtan överallt?
Magistern, jag tål inte längre ert sätt att uttrycka er på.
-Förlåt? -Jag går.
Jag bestämmer här. Vad gör ni?
Sätt er på era platser.
Hennes hormoner får lugna ner sig medan vi...
Jag misstycker också. Fortsätter ni tala på det sättet uteblir jag jämt.
Det är revolution, magistern!
Gå tillbaks till era platser.
Ni borde skämmas, otäcka människa.
-Häftigt! -Mathilde de la Môle.
Jag är superoskuld, du superoskuld. - Alla oskulders drottning...
-Dödens superoskuld! -Är du inte intresserad av killar?
-Är du oskuld i skallen också? -Nej, jag har en sjukdom.
-Jag håller jämt på, har jämt lust. -Jag tror du är hypersexuell.
Du är en sexbomb, och killar kommer känna dina vibbar och bli superkåta.
Superoskuld! - Och du?
Jag låg med...Jacques Higelin i en pianobar i Ajaccio.
Så skönt, men han var full och spydde sen.
-Och så har jag legat med Christophe. -Christophe Graziani?!
-Christophe, sångaren. Är du knäpp? -Var det skönt?
Helt fantastiskt. Han är så mild, sensuell och behaglig.
Vi älskade hela natten. Han behöll solglasögonen på, blyg som han är.
Men de gled av och jag såg hans ögon. Mycket mycket blå.
Jag har upplevt perfekt kärlek, en kärlekshistoria som varade i 25 år.
Vi drogs som magneter till varann. När vi älskade var vi en enda person.
Jag var hans andra halva och han var min.
När vi var skilda åt kände vi oss ofullständiga.
Vi har älskat minst 17 000 gånger. Varenda gång var som den första.
-Och han dog. -Av vadå?
-Han försvann. -Vart då?
Han bara...
...löstes upp.
Nu väntar jag mig inget mer och ska ligga med massvis för lite omväxling.
"De älskande" av Goldoni Auditions för Eugénie kl.14:00"
-"Var inte så barnslig." -"Jag har äran att få hälsa er."
-Sluta. -Sluta! Alice...
Eugénie och Fulgence muckar gräl med varann men är kära. Fattar ni?
-Alice, tala högre. -Det kan jag inte.
-Så där är perfekt. -Skriker jag, är jag inte naturlig.
Det är just svårigheten med teater, att kunna höja rösten. Om igen.
Var är Fulgence?
Jag ger dig inga skäl igen att bli arg.
Stackars jag.
Jag beklagar att ni spenderat tid med en galen kvinna, men gläd er...
-Ni kan sova lugnt nu. -Lyssna på mig.
-Alice, jag hör er inte! -Fel på akustiken. Enda förklaringen!
Jag har ingen lust längre. Jag slutar.
Marlon Brando...
-Ursäkta, kan jag ta accessoarerna? -Vi har henne.
-Vill ni försöka? -Hon säger att hon vill bli skådis.
-Kommer du? Varför inte? -Därför.
-Gillar inte pjäsen, inte med dig. -Tänk dig att det inte är jag.
-Blir det "ja" eller "nej"? -Det blir "ja".
Okej, sidan 63. "Sluta med den här komedin."
-Sluta med den här komedin. -Komedi? Du skapar komedi, inte jag.
-Ge mig kniven. -En kniv. Aldrig!
-Gör mig inte argare. Ge mig den. -Närma dig honom. - Och du backar.
Vad tror du jag ska ha kniven till? Jag ska...
...skala ett äpple.
-Fulgence... -Lämna mig i fred.
-Av medkänsla. -Varken av medkänsla eller kärlek.
-Jag vill säga ett ord. Ett enda ord. -Säg det, då.
Lugna ner dig om du vill höra det.
-Ge mig kniven. -Nej.
Jag bönfaller dig. Om inte annat så för den kärlek du känner för mig.
-Atminstone för kärleken du känt. -Lägg ner kniven.
Du tar kniven och kastar iväg den. Ta den, kasta iväg den.
-Förbannade kniv! -Och nu kysser du Fulgence.
Låtsas, det är en teaterkyss.
Vad är det med er? Fram till nu var det ju jättebra. Kom igen!
-Det känns som om jag ska dö. -Är jag så hemsk...
...att du hellre dör än älskar mig?
-Vi stannar där. - Ni kan replikerna. -Jag har spelat pjäsen förr.
Ni är en gudagåva.
Så mysigt att spela mot dig. Jag var säker på det.
-På din prestation. -Nej, på din.
Kommer du minnas det, när du kallar mig jobbig och är ihop med andra?
Eugénie är precis så. Elak, svartsjuk och alltid sårad, aldrig nöjd.
Ändå ger hon inte upp. Hon vill bara ha mer, för hon är förälskad.
Jag tror vi har hittat vår skådespelerska.
Det här kommer inte att funka. Det känns inte bra.
Den här lampan har jag gjort själv och den är till er.
Den är mycket fin. Du verkar orolig. Jag hittade din lapp i mitt skåp.
"Igår var ni borta. Jag tänkte på er hela dagen. Tar någon hand om er?"
Det är inte vad ni tror. Jag är inte lesbisk.
Men ni frågade en dag om jag hade problem hemma och det har jag.
Mamma är på mentalsjukhus och blir kanske kvar där.
Pappa är en stor egoist och kan inte ha hand om ett barn.
Man kan ifrånsäga sig föräldraskap. Det är bara att fylla i ett papper.
Mina föräldrar är säkert med på att ni adopterar mig.
De vill nog inte överge dig. De älskar dig säkert.
Ni kan inte veta. Ni lever inte mitt liv.
-Nej, men det där är helt omöjligt. -Så ni vill inte göra det?
-Nej, Josépha, det är omöjligt. -Ni skulle inte ångra det.
-Vill du sova hos mig? -Ja, gärna.
Jag tänker adoptera. Jag ska ha egna barn men vill även adoptera.
Men jag vet inte om jag vill ha ett eget först eller först adoptera ett.
Jag vill bo på landet och ha en köks- trädgård. Utan det, är det skitsamma.
Jag hälsar på med min dotter. Jag ska ha en dotter.
-Vill du bara ha ett barn? -Jag vet inte om jag kan välja.
Börjar du så, väljer du inte ditt liv.
-Kan du inte psykoanalysera mig? -När du vill.
Säg det första du kommer att tänka på.
Är det livet som förstör kärleken eller har kärleken alltid ett slut.
-Är kärlek bara tomt prat? -Det blir 200 franc.
Tänk dig...bara för att föreställa dig det...
Om du visste allt som kommer hända, exakt allt som kommer hända dig-
-och alla andra du känner. Om du visste i förväg, vad skulle du göra?
Jag skulle begå självmord.
Sätta en kula i skallen.
Han kommer hit.
-Vill ni hänga med på fest på lördag? -Jag är redan bjuden på fest.
Madame...
-Vill du komma? -Ja.
-Och du? -Ja.
-Men du säger nej? -Just det.
-Josépha. -Vincent.
Louise. Alice.
-Och du? -Romy Schneider...i kris.
-Och ditt riktiga namn? -Camille.
-Vincent. Vi ses på lördag. -Ska du på en annan fest?
Nej, men det är den där killen...
Hon heter Camille och sa att hon inte kommer, men det tror jag att hon gör.
"Jag vill inte vara med i pjäsen, är det ändå men jag går inte på festen."
Din psykoanalytiker tycker du ska gå. Kör du eget är du inte med i gruppen.
Men du ska vara med. Du tänker fel. Du tror att man inte väljer sitt liv.
Tror du att du är starkare ensam? Tänker bättre? Ensam är man svag.
Så du ska gå på den jävla festen.
-Ursäkta, får jag prata med dig? -Tio ord, jag är på dåligt humör.
-Tycker du om sangria? -Ja, mycket.
-Jag gillar färgen på dina ögon. -Det var tio.
Tack för samtalet.
Charma henne först.
-Vad händer? -Han vill följa henne hem.
-Vill du det? -Jag vet vad som händer.
Han kommer säga "vid nästa lyktstolpe kysser jag dig" men han gör det inte.
Inte vid nästa heller, men vid den därefter...kommer han kyssa mig.
Du behöver ju inte ligga med honom i kväll, så varför inte? Han är snygg.
-Hon är rädd. - Vi kan gå efter er. -Jag måste undvika honom.
-Gillar du honom eller inte? -Jag gillar honom.
-Okej, en kyss igen, sen slutar jag. -Vad sa hon?
En kyss igen, sen slutar hon.
Vid nästa lyktstolpe kysser jag dig.
-Så det tror du? -Du får se.
Jag kysste dig nästan. Kände du det?
Kanske.
Nu tänkte jag så intensivt på en kyss att jag glömde bort att kyssa dig.
-Dina förkläden följer efter oss. -De kommer ge sig av.
-Som hon sa! Är hon ett medium? -Driver med oss, ville ha åskådare.
-Applåder. -Kanske blivit kär.
Helt ballat ur, ja! Han kommer göra så vi blir osams.
-Jag skulle vilja vara i hennes skor. -Va?! Jag vill då behålla förståndet.
God natt, tokiga tjejer!
Jag bor här.
Får jag...?
-Jag måste vara försiktig. -Du måste vara försiktig.
-Kysser jag dig, kan jag inte sluta. -Kysser du mig, kan du inte sluta.
-Älskar jag med dig blir jag beroende -Älskar du med mig blir du beroende.
Du blir allt för mig och när du ger dig av...kommer jag bli så olycklig.
Mitt liv förstörs. Jag förlorar allt.
Jag blir allt för dig och när jag ger mig av...kommer du bli så olycklig.
Sluta. Det är inte roligt. Jag är inte längre kär i dig.
-För du har varit det? -Ja, det har jag.
Jaså? det visste jag inte. I ett annat liv?
-Ja, i ett annat liv. -Berätta!
Tjänar ingenting till. Jag vill ha andra killar, lära mig leva utan dig.
Vad gör jag här då?
Du går nu.
Det är bäst så. Jag lovar.
-Du är ju helknäpp. -Jovisst.
-Gå nu. Gå och stöt på andra tjejer. -Lita på det. Redan i morgon dag!
Vad är det med er? Vilka sura miner.
-Jag ska säga vad jag tycker... -Det är slut. Han gör vad han vill.
-Hade ni sex? Vi såg er ju. -Vi kysstes bara. Jag gjorde slut.
-Han kollar in mig. -Han går andra årskursen, liten baby.
-Tror du han är singel? -Vet inte, har nog aldrig knullat.
-Jag ska fråga honom. -Du vågar inte.
-Allt bra? -Ja.
-Jag såg hur du tittar på mig. -Jaha?
Du är inte särskilt diskret.
-Gillar du inte att jag tittar? -Jo, tvärtom.
Ja, men då så.
Eftersom du tydligen gillar mig, kan vi inte älska?
-Vill du inte? -Jag vet inte, det är...
Jag måste tänka över det. Det kom så plötsligt.
-Okej, tänk över det och säg fort. -Okej.
-Kan jag springa och tänka över det? -Javisst, gör det.
Ursäkta, får jag prata med dig?
Ja.
-Jag har tänkt nu och är med på det. -Toppen!
-När då? -Om en stund, mamma är inte hemma.
Du ska få adressen.
Toppen! Jag är imponerad.
Det är verkligen varmt hos dig.
Det är brännhett.
-Vill du inte ta av dig den där? -Därför värmen är på?
En grej för att få tjejer att klä av sig? Inte tokigt, inte tokigt alls.
-Ska inte du ta av tröjan? -Om du tar av lite mer.
-Du är så snygg. -Jag vet inte.
-Ska vi lägga oss under duntäcket? -Okej.
Det är för varmt.
Du har så len hud.
Och vilken häck... Den finaste jag sett.
Håll tyst, är du bussig.
-Jag får inte in den. -Ta det lite lugnt.
Jag är mycket lugn, jättelugn. No problemo.
Vänta lite, ta det försiktigt.
Du är ju sexgalen. Rena nymfomanen. Du måste söka hjälp.
Sluta garva. Du försöker ju ta över kontrollen. Garva inte. Lägg av.
Du hoppar på mig som om du löpte. Du är för brutal, för sexuell.
-Jag menade inte att vara brutal. -Skitsamma, det gick inte, okej.
-Snabba dig på. Jag följer dig ut. -Lugn, jag kan inte gå ut näck.
Skynda dig, mamma kommer snart.
-Hej då. -Hej då.
Igår var jag hos ögonläkaren med mamma. Han sa jag kommer bli blind.
En genetisk sjukdom. Det finns inget att göra.
-Men när? -Det vet han inte.
Det kommer att bli så, men han kan inte säga när.
Men han tar kanske fel. Vi ska gå till andra läkare också.
Det där var en galning. Mamma säger att man inte kan lita på läkare.
Det finns så många som tar fel. Kan ni tänka er mig med en vit käpp?
Nej, det kommer inte på fråga.
Fast då slipper jag ju ha glasögon.
Vi har alla betraktat himlafästet en månfri sommarnatt.
Man känner sig som uppslukad av himlens väldighet och djup.
Man överraskar sig själv med att fundera över vår plats i universum.
Vårt ursprung.
Världens ursprung, våra liv, vad som fanns före, vad som kommer efter.
Att observera kosmos är en metafysisk upplevelse som-
-får oss att uppleva vår existens i svindlande kolossala dimensioner-
-och oändlig tid.
Ljuset från Andromeda, galaxen närmast vår-
-behöver två miljoner år för att nå fram till oss.
För galaxerna längst bort tar det tio miljarder år.
En ljussignal som når oss i dag-
-efter att ha färdats fyra och en halv miljard år, Jordens ålder-
-sändes alltså ut från en stjärna samtidigt som Jorden bildades.
Ett vittne till födelsen, liksom.
Så när man tittar allt längre bort i universum-
-så tittar man allt längre bort i det förflutna.
-Tack, det var mycket intressant. -Tack. Får jag fråga en sak?
Ni sa man ser långt i det förflutna. Kan man även resa till det förflutna?
Nej. Det går inte. Se här...
Tänk er att denna låga... är långt långt långt borta.
Den är långt borta, mycket långt långt borta.
Och dess ljus tar lång tid på sig, mycket mycket lång tid på sig-
-att nå fram till er.
Ni ser den fortfarande fastän lågan slutat brinna.
Det förlutna är förbi. Man kan inte återvända. Det finns inte längre.
-Har ni tid? Jag har fler frågor. -Ni gillade väl inte fysik?
-Inte förut, nej. -Vi kan gå och fika, om ni vill.
Kan vi åka hem till er? På kafét kommer alla glo på oss.
Nej, det passar sig inte. Det går inte.
Fröken Vaillant...
-Jag bjuder inte på kaffe hos mig. -Förlåt, men en mening som ni sa...
Jag tror att kanske...existerar jag inte. Jag behöver få tala med er.
-Gå in, då. Gå in! -Tack.
-Vad vill ni dricka? -Whisky.
Det kommer inte på fråga.
Vänta därinne.
Coca-Cola...
-Jag lyssnar. -Det är inte lätt.
Ni kommer inte tro mig.
-Vad är ert förnamn? -Alphonse.
Alphonse, ja. Lätt att komma ihåg.
Lever ni ensam? Är ni gift?
-Jag är skild. -Jag också.
-Har ni barn? -Två pojkar, tvillingar, åtta år.
-Inte fysik som intresserar er... -Jo. Tiden.
-Varför? Skriver ni science fiction? -Jag borde göra det.
-Fröken Vaillant. -Förlåt. Jag behövde lite whisky.
Jag kommer från framtiden. Jag skickades till mitt förflutna.
Jag lever mitt förflutna om igen. Jag är 40 år. Inte 16, utan 40 år.
-Ni ser yngre ut. -Min dotter är 23 år.
-Mår hon bra? -Vi sågs senast den 31 december 2008.
Jag måste arbeta, så gå ni hem till er nu.
Ni tror mig inte. Det är naturligt att ni inte gör det.
Det är omöjligt att tro på det, men det är sant.
Nu måste ni gå.
Hej då.
Min mamma kommer dö om 39 dagar. Jag vet det, pulsåderbråck i hjärnan.
Hon måste få skiktröntgen. Jag ringde hennes läkare som viftade bort mig.
Kan ni hjälpa mig? Även om ni inte tror mig, hjälper ni mig?
-Varför tror ni att hon kommer dö? -Jag vet det, har upplevt det redan.
Om jag ordnar tid hos en specialist, blir ni lugnare då?
Ge mig ert nummer, så ringer jag så fort jag fått en tid.
-Gör ni det? -Jag vet inte varför men jag gör det.
Nu går jag.
Tack.
-Allt är normalt. -Kan det finnas nåt ni inte ser?
Det kan alltid finnas nåt, men jag kan inte göra mer.
Fru Vaillant, allt är perfekt. Ni får gå.
Det är min dotter som är sjuk i huvudet, inte jag.
Du måste sluta. Du inbillar dig för mycket. Du skrämmer mig.
Får jag prata med dig två sekunder? Den där tjejen intresserar mig inte.
Du är kanske intresserad av en kille. Jag är inte intresserad av andra.
-Det blir du med tiden. -För mig är det bara du.
-Är du inte klok? -Kan du fixa dejt med Camille åt mig.
-Gör det själv. -Hon undviker mig och ni går i grupp.
-Jag får aldrig en chans. -Kom till simhallen en kväll.
Jag säger till när. Vet du var? Ta med din polare. Lika för lika.
-Okej, men säg inget. -Inte du heller.
-Det var som katten. -Ja. Tänk inte tanken.
Vilken överraskning.
-Hej. -Hej.
Kom...
-Ska du bada? -Jag stannar inte länge.
-Det är hennes födelsedag. -Jag vet.
-Hur vet du det? -Är superspion för säkerhetstjänsten.
-Grattis. -Tack.
Grattis på födelsedan.
Tack.
Öppna.
Jag hade aldrig sett det här fotot.
Va?
-Jag har aldrig sett det här fotot. -Nej.
Visst är det vackert. Kolla...
Man ser dina kindknotor. Du ser lite ledsen ut.
Men man känner att du snart kommer gå fort och långt, så full av rörelse...
-Vad gör ni här? -Kom...
-Hallå där, kom upp ur bassängen. -Jag ville begå självmord.
Hon hoppade i för att rädda mig. Det är en hjältinna.
Lite pinsamt men jag måste säga det.
Jag vet inte varför, men jag känner att vi är ämnade för varann.
En kraft för mig mot dig.
Jag tänker på dig när jag lägger mig, när jag sover, när jag stiger upp.
När vi kysstes sist...var det som om en röst sa, att det ska bli vi två.
Som två planeter som dras till varann och vi kan inte kämpa emot.
Jag tror att du känner likadant. Jag är nästan säker på det.
När jag såg ditt ansikte på fotot, var det som om jag alltid känt dig.
Det kändes som om jag var tusen år och att jag hade känt dig så länge.
När jag tittar på andra tjejer är de som silhuetter, alla likadana.
Du är den enda jag ser.
-Det hade du aldrig sagt. -Det är ju inget man säger var dag.
-Och om du tar fel? -Det vet jag att jag inte gör.
-Och om du en dag är otrogen. -Nej då. Ge mig en chans.
Det var du som kysste mig sist. Varför vill du inte längre göra det?
Jag kommer bli fotograf och du skådespelerska.
Men först vill jag åka jorden runt och du ska följa med mig.
Var det första gången för dig?
Va?
Jag hör inte.
-Jag trodde att jag kände dig. -Det gjorde du inte.
Du är förändrad.
Eller så är det jag.
-Var har du varit? Vi var oroliga. -Du kunde ha hört av dig.
Förlåt, jag glömde bort att vi skulle fira min födelsedag.
Har den äran, gumman. Från pappa och mig.
-Grattis. -Tack.
Med den kommer du att komma i tid.
-Tycker du om den? -Ja, mycket.
Bara några droppar.
Skål för 16-åringen.
Jag önskar att ni aldrig kommer dö.
Lova att ni aldrig kommer dö. Gör det! Lova det!
Okej, jag lovar att jag aldrig ska dö.
-Lova det, du också. -Jag lovar att jag aldrig ska dö.
-Och så spotta. -Jag lovar och svär.
-Nu är vi odödliga. Känns det bättre? -Nej.
Vill du inte blåsa ut ljusen?
-Och om vi bad en bön... -Är du inte klok?
-Ingen riktig bön, en sång. -Okej, en sång. Vilken sång?
"Det lilla kantatet." Jag hämtar bandspelaren.
Åh...
-Tycker du vi är för medgörliga? -Särskilt du.
Ett litet kantat
På fingerspetsarna
Påträngande och tafatt
Närmar sig dig
Ett litet kantat
Som vi spelade förr
Ensam spelar jag det tafatt nu
Si, mi, la, re, sol, do, fa
Detta lilla kantat
Fa, sol, do, fa
Var inte så tafatt när det var du
Noterna sprang så lätt Lyckliga på dina fingerspetsar
Jag var den tafatta
Si, mi, la, re, sol, do, fa
Si, mi, re
-Jag kommer utan förvarning. -Jag anade att ni skulle komma igen.
Jag väntade på er. Jag hade till och med ställt fram två glas.
Men eftersom jag inte ser framtiden som ni, står de där sen fyra veckor.
-Så ni vill att jag pratar med er? -Sen ni var här sist, vill jag det.
-Är ni fortfarande från framtiden? -Ja.
Skål för framtiden. Hur är framtiden?
USAs president...är svart.
Med er... Jag vet inte vad som kommer hända.
Detta har jag aldrig varit med om.
-Nej, jag får inte kyssa er. -Det är mitt uppförande som är fel.
Jag följer efter er, försöker förföra er, för jag gillar er.
Jag gillar er, men varje dag ser jag mannen som ännu är så ung.
-Vem? Nej, det angår inte mig. -Som jag gifte mig med.
Jag vill undvika honom, för att inte göra om samma misstag.
Men jag tänker jämt på honom och jag gör er till min förtrogne.
Får jag dua er här? I skolan niar vi varann.
-Helst inte. -Jag hoppades ändra det förflutna.
-Jag trodde jag kunde rädda mamma. -Din...er mamma mår bra.
-Inget kommer hända henne. -Hon dör om 13 dar.
Inget kommer att hända den dagen. Vill ni, så kan vi gå ut och äta då.
-Jag bjuder er. -Jag är rädd att förbli fånge här.
Att min dotter aldrig föds. Om jag inte blir gravid nu, finns hon inte.
Jag är tokig som lyssnar på er.
Jag föreslår en pakt. Om ni i slutet av månaden ännu är från framtiden...
-...tvingar jag er gå till läkare. -I slutet av månaden tror ni mig.
Då är det jag som går till läkare.
-Fram till dess... -Fram till dess?
Får jag sitta så här?
Ni är den underligaste flicka jag nånsin träffat.
Bara med er känner jag mig bra.
Jag känner mig förlorad. Men det är så härligt.
Jag väntade igår. Jag ringde och din mamma sa att du var ute.
-Det var jag. -Träffade du nån? Vem då?
-Får jag komma in? -Nej, jag pluggar.
Vad är det? Vad har jag gjort?
-Vad gömmer du bakom ryggen? -Ingenting.
Har du en annan kille?
-Vad gör du? -Ingenting.
Jag ska lägga mig.
Det är mitt sovrum.
Ja, godnatt.
Godnatt.
-Har du inte lagt dig? -Jag har kokat örtte åt dig.
Är allt bra? Du verkar så underlig.
-Du är min mamma. -Och du är min dotter.
Jag har tur. Jag vill du ska veta att jag älskar dig och att jag har tur.
-Du vill be mig om nåt. -Nej, jag ville bara säga det.
Och berätta att jag är gravid.
-Är du säker? -Ja.
-Med en pojke? -Ja, inte med min cykel.
Alltså, med en pojke i skolan?
Det är inte möjligt.
-Har du sagt det till pappa? -Nej.
Det är omöjligt. Du är ju bara ett barn.
Gå till ditt rum.
Jag är för upprörd.
Nej, jag vill inte se dig. Jag är för upprörd. Gå in till dig igen.
Jag vill inte se dig. Jag är en dålig mor, annars skulle du inte...
-...vara gravid vid 16 års ålder. -Nej, men barn föds, mitt liv föds.
Du kan tycka det är tidigt, men så är det. Du är världens bästa mamma.
Nonsens, du pratar bara nonsens. Du verkar vara så förvirrad.
Du talar inte ens om pojken. Älskar du honom?
-Man kan inte vara säker på kärleken. -Jovisst kan man det.
-Jag är inte säker på kärleken. -Jag är så orolig för din skull.
Lämna mig nu, jag behöver vara ensam.
Säg godnatt.
Godnatt.
Säg godnatt ordentligt.
Godnatt.
Gå nu.
Jag ska hjälpa dig.
Det är bra så.
Sluta följa efter mig som en hundvalp.
-Vad gör du? -Tvättar vasken.
-Hopplös! Ska du inte till skolan? -Nej, det är strejk.
Inte strejk, pedagogdag för lärarna.
Vill du göra mig glad? Verkligen göra mig glad?
Plugga då på ditt rum till klockan tolv.
Du oroar mig. Jag kan inte tänka. Snälla du, lämna mig ensam.
Seså, lägg ner den. Gå nu.
Gå iväg.
Kom du hit för att värma dig?
Du är för nära röret. Du kommer torka ut.
Kom hit, lilla bi.
Du är alldeles borta.
Vad gör du här i januari?
Om du stannar här kommer du att dö.
Så jag ska släppa ut dig.
Först kommer du att frysa, men det finns platser där du kan värma dig.
Flyg till din bikupa. Lycka till.
-Och du är inte klädd än. Vad gör du? -Jag spelar in din röst. Prata på.
Camille!
Du kanske tror jag inte var uppriktig eller så kanske du inte trodde mig.
Här... Säger inte "gift dig med mig". Jag tror inte på sånt.
Men du ska veta att allt jag sa var sant. Varsågod.
Nej.
Är vi ihop eller inte?
-Åk iväg på din jordenruntresa. -Om du följer med.
Du åker. Jag ska föda barn.
-Va? -Jag är gravid. Du är pappan.
Men ändra inget i ditt liv. Vi är inte längre ihop.
Jaha, då så.
Här kommer jag. Blev ni rädd?
Jag såg mig själv ligga död i mitt förflutna och gravid.
Är det er? Man har aldrig tråkigt med er.
Det måste ta slut. Som vetenskapsman kan ni väl hjälpa mig?
Kan bygga en maskin och så åker vi.
Under resan får ni förklara vad som ändrats och när vi kommer fram...
...är jag fortfarande 45 år, ni 40, och så hyr vi en liten lägenhet...
-Vill ni verkligen inte stanna här? -Jag föredrar att återvända.
Kommer ni söka rätt på mig? Men jag kommer vara 70 år.
Inga problem. Jag letar rätt på er. Skaffa aldrig hemligt telefonnummer.
En dag ringer jag på er dörr.
-Jag vill be er ta hand om en sak. -Vad är det?
Min mammas röst...och pappas.
Till Camille... väldigt långt fram i tiden.
Vi väljer en sång.
Om jag ger mig av så varje gång ni hör den, tänker ni på mig.
Och varje gång jag hör den, tänker jag på er.
Vad lyssnar ni på i er nutid? Dalida?
Hon är död, självmord. Om två år, tror jag.
-Freddie Mercury? -Också död, men okej, en död sångare.
Jag vill lyssna på en levande. Lever K-15?
J-8?
Gainsbourg?
Michel Berger...
Hjärtattack.
-Och om jag är död i er nutid. -Det förbjuder jag er.
Vi tar den här. Hon är också död, men det kan inte hjälpas.
-Vilken historia. -Trodde ni tyckte jag var för ung...
Jag har ändrat mig.
Toppen! Jag hörde du råkat ut för en olycka och jag letar överallt.
-Medan du hånglar med en skitlärare. -Camille gör vad hon vill.
Håll käften, dig tar jag sen. - Du har sagt så konstiga saker.
Men du är en tokig hora. Jag beklagar ändå det som hänt din mamma.
Jag är inte god nog, för du vill ha en gammal snubbe som underhåller dig.
-Kalla henne inte "hora". -Käften, perversa sexdåre!
-Sluta! Du åker ur skolan. -Det är den jäveln som ska åka ur!
En gamling som tappar håret!
-Hur gick det? -Dödande höger...
Var det honom du var gift med?
Du är tokig, totalt omogen!
Se, här står jag. Om fem sekunder gör jag det inte längre.
Spring inte efter mig. Det är slut. Jag försvinner ur ditt liv.
Jag är ledsen.
-Jag vill såga itu ringen igen. -Jaha, den var till er.
-Han som köpte den var så bestämd. -Jag har bestämt att inte bära den.
-Inget skäl att såga itu den. -Jag får inte av den.
Med lite tvål och lite tålamod kommer ni lyckas med det.
-Jag har försökt med tvål. -Ja, men inte med tålamod.
Ni borde inte dricka, lilla fröken.
Inte nu, ni är för ung. Inte heller längre fram.
Ge mig mod att ändra de saker som jag kan ändra på.
Och att acceptera de saker som jag inte kan ändra på.
Och ge mig visheten att förstå skillnaden.
Det är allt.
-Varför har du jämt mammas handskar? -Jag fryser om händerna.
Nästa gång kommer hennes namn att stå där.
Kom.
Jag säger nej, nej. För andra gången, för din partner frågade samma sak.
Jag svarar nej. För sent.
Du har åtagit dig nåt och att hoppa av nåt i din ålder bådar inte gott.
Du kan komma med fejkat läkarintyg och jag måste acceptera det-
-vilket jag kommer göra med ilska och förakt. Jag har ju inget val.
Kom hit!
Otroligt! Hon vill samma sak som du. Bli utbytt två veckor före premiären.
Jag sa förstås nej till henne också. Man ber inte om det två veckor innan.
Nej, det är omöjligt! Att ni ens vågat be om det gör mig rasande!
Ni anar inte hur mycket! Man håller vad man lovat!
Vi talar inte längre med varann, så det blir svårt på scenen.
Så ni talar inte längre med varann? Nu ska ni göra det!
Lös det bäst ni vill, men tala nu med varann. Vi fortsätter om fem minuter.
Camille, ta av dig handskarna. De får mig att stressa, ger mig huvudvärk.
Du är världens kallaste tjej.
Till och med ett isberg är varmare än du.
Vattnet Titanics passagerare dog i var varmare än du. Se på dig.
Öppna dörren!
-Aldrig mer ska hon förödmjuka mig. -Ignorera henne, se ner på horan.
Åskådarna sätter sig.
Eugénie...
Eugénie!
"Stackars jag. Jag är död."
Stackars jag...
-Stackars jag. Jag är död. -Du tar henne i din famn.
-Eugénie, vad händer? -Jo, Fulgence...
Uppge tanken på... Jag förtjänar inte din kärlek. Jag...jag...
"Misshandla mig."
Misshandla mig. Förakta mig. Du är i din fulla rätt att göra det.
-Bravo! -Håll käften!
-Bli min kära fru. -Det går inte. Glöm mig.
-Bär du den? -Ja.
-Kan du förklara? -Jag bär den för jag älskar dig.
Det är dig jag älskar. Men utan löften, utan illusioner.
Jag mår inte bra. Jag mår inte alls bra.
Camille...
-Är du här? -Jag bor faktiskt här.
Gott nytt år, min vän.
-Camille... -Ja.
-Ni minns mig. -Ja.
-Och ni? -Självklart.
Stig på.
-Vad är det? -Ni är inte så förändrad.
Jodå, men ni är fortfarande lika charmig.
Jag såg er igår...och i förrgår.
Jag såg er för 25 år sen.
Jag har tur. En del kometer passerar bara vart 75: e år.
Eftersom vi känner varann sen 25 år kan vi väl dua varann?
Jag har ofta tänkt på dig, men jag trodde inte du skulle komma tillbaka.
Varenda gång jag storstädade, såg jag kuvertet som du bad mig ta hand om.
Det är där.
Här har vi det.
Om du inte varit här, hade jag själv inte trott på det.
Jag såg dig sitta här.
Har du lite tid? Du ska inte iväg till ett annat århundrade eller så?
-Får jag sätta mig här igen? -Du är inte alls förändrad.
Jodå.
Jag är så lycklig.
Jag tror jag ska kyssa dig.
Restaurangen är stängd. Men visst åt vi lunch här en gång 1 januari?
-De kanske inte vill vi ska separera. -De borde bjuda till. Alla måste äta.
Vad är öppet? Tobakskafét? Pizzerian. Pizzerian vid polisstationen. Kom!
Nåt emot att vi stannar en stund? Här är så lugnt och skönt.
Nej då.
Jag hittade det här fotot idag i en av kartongerna du packat åt mig.
Det är så underligt, för jag minns inte alls detta foto.
-Var det jag som tog det? -Ja, jag minns det. Du tog det.
Det hände mig nåt så underligt igår. Som en dröm som varade i månader.
Plötsligt var jag hos mina föräldrar. Jag var 16 år och träffade dig.
Jag var odräglig mot dig. Du stötte på mig och var så charmig.
Du var så rolig, men jag stötte hela tiden bort dig.
Sen en kväll... kysstes vi för första gången.
Minns du att du sa "vid nästa lyktstolpe kysser jag dig"?
Jag återupplevde vår första kyss.
Hjärtat bankade så hårt, mycket hårdare än första gången.
Jag trodde det skulle explodera.
Jag undrade om jag skulle känna igen vår första kyss.
Och det gjorde jag inte. Den överraskade mig.
Men jag kände igen...dina läppar.
Jag förstod att om jag kysste andra läppar, även om de påverkade mig-
-och fick mig att vibrera, så skulle de aldrig vara som dina.
Det var som om mitt hjärta, som bultade så hårt-
-äntligen kom till vila på din mun.
Jag förstod att även om jag inte såg dig på 20 år-
-även om vi aldrig skulle ses igen, så skulle det inte ändra någonting.
Ja, men då...
Då är det bara för mig att be om notan.